Hallå! Är det nån där?
Jag behöver hjälp här inne.
TRYCK HÄR
Jag vet att du förmodligen har panik nu, men det finns inte tid för det.
Du undrar säkert...vem som band dig till skrivbordet.
Sanningen är...att det var du... Jag menar, jag.
För att du skulle få det här meddelandet.
Det tar för lång tid att förklara allt, så du måste lita på mig nu.
Du kan hitta en kniv fasttejpad på undersidan av din stol.
Hitta den och skär loss dig.
Nu måste du lyssna.
Det är livsviktigt att du hittar den här kvinnan.
DET HÄR ÄR TEYLA. HITTA HENNE
Jag vet inte vart hon är, men du måste hitta henne. Hon kan hjälpa.
Kolla köket, eller så sitter hon i fängelset, du måste leta.
Oroa dig inte för nåt annat och för Guds skull, lita inte på nån.
Hitta henne snabbt, för gör du inte det så kommer hundratals att dö...även du.
DET HÄR ÄR TEYLA. HITTA HENNE
Svensk text: SweSub Group SSG © incubator
www.SweSUB.nu
Omsynkning: Barbie_on_Weed
Stargate Atlantis S04E06 - Tabula Rasa
14 TIMMAR TIDIGARE
NUTID
-Katie? -Hej, vad gör du här?
-Jag hörde att du var tillbaka... -Vi har en nytt fastland att utforska.
Jag förstår. Nåt intressant?
Det är ganska likt det vi hittade på Lantea. Vi hittade några nya arter...
Vilket påminner mig. Jag har en överraskning åt dig.
Jag hittade den här gömd i några buskar.
-Vad är det för nåt? -Jag ska nog kalla den...
Rodney Anivalosa. Efter dig.
-Är det sant? Kan du göra det? -Ja.
Var försiktig. Stråna tränger igenom huden.
Jag undrar om jag kan slita dig härifrån och äta lunch med mig?
Gärna, men jag tror att jag har nåt på gång.
Jag har huvudvärk och det snurrar så jag tänkte gå till sjukavdelningen.
-Jag kan följa med dig. -Nej, du behöver inte göra det.
Jag vet hur mycket du hatar att vara nära sjuka.
Nej, det är bra.
Det är så snällt. Tack.
Efter dig.
Dr. Brown. Jag ser att du tog med dig min favoritpatient.
Vi är inte här för mig den här gången. Jag är här för henne.
-Vad kan jag göra för dig? -Jag har huvudvärk och är snurrig.
-När la du märke till det? -Nån gång imorse.
För du är den fjärde personen som kommer hit med samma symptom-
-och den andra personen från botaniska avdelningen.
Gerald?
-Vem är det? -Gerald Baxter. Han är med i mitt team.
-Det är han som har insektssamlingen. -Javisst. Jag kommer ihåg nu.
Jag måste ta blodprov. -Du också doktorn.
Om det är nåt, så kan ni har blivit utsatt för det också.
Jag är ledsen.
Major Dorsey och hans team återvände precis från M6R-214.
De undersökte fältet ovanför planeten och hittade kanske två Replicator-skepp.
Det är bara en tidsfråga innan Wraith organisera sig och börjar slå tillbaka.
De besegrade de uråldriga, trots allt.
De kanske ser ut som de uråldriga och använda samma teknik-
-men de blir svårare att slå. -Överste Carter, kom in, snälla.
-Varsågod, doktorn. -Har satt sjukhusavdelningen i karantän.
Elva patienter har dykt upp senaste timmen, klagat på huvudvärk och yrsel.
Åtta av dem är de som precis kom tillbaka från fastlandet.
-Vet du vad det är för fel på dem? -Jag körde några blodprov-
-och hittade en okänd bakterie. Jag kollar den mot databasen.
-Vad vill du att vi ska göra? -Isolera alla från fastlandet-
-och be dem rapportera in till doktor Neaves för prover.
Det ska vi göra. Håll oss underättade.
Du, jag och doktor McKay är infekterade.
De goda nyheterna är att de allvarligaste fallen bara visar influensasymptom.
-Det kanske inte blir värre än så. -Vi får hoppas det.
NUTID
Hallå?
Vakna.
-Vad gör du här? -Jag vet inte.
-Vad gör du? Du är ingen soldat. -Om du säger det.
-Följ med mig. Det är säkert. -Vänta lite. Vad är det som händer?
Soldaterna är efter oss. Fångar de oss för de bort oss.
-Vart då? Vilka soldater? -Tyst! Soldaterna kan höra oss.
-Vad fan är det som händer? -Jag vet inte.
-Ingen kan? Har du sett andra? -Ja.
-En eller två andra. -Hon då? Var hon där?
-Nej. -Jag måste hitta henne.
-Jag vet inte. Det är viktigt. -Soldaterna har henne nog nu, okej?
-Kan vi fråga dem? -Ser soldaterna dig så skjuter de dig.
-Du borde gömma dig med mig. -Jag måste fortsätta leta.
Skyll dig själv. Om du vill ta livet av dig så varsågod.
Det började plötsligt, och sen slutade det bara.
-Jag uppskattar att du berättar. -Ska du inte göra nåt?
-Jag kan inte se det relevanta i det. -Jag trodde att det var viktigt.
Jag ser inte hur en kittlande känsla-
-relaterar till det här tillståndet, speciellt när bara du upplever det.
Vi vet inget om den här sjukdomen.
Det bästa du kan göra nu är att slappna av-
-och låt mig sköta mitt arbete.
-Varsågod. -Tack.
-Vad sa doktor Keller? -Hon ska tänka över det-
-tackade mig för min förfrågan, och... Hur mår du?
Jag mår bra.
Keller har ett team som jobbar hårt.
Jag tror att de kommer på ett sätt att utrota det här på nolltid.
-Allvarligt, mår du bra? -Min huvudvärk, den blir värre.
Finns det nåt jag kan göra?
Kan du fråga sköterskan om hon kan komma med lite te?
Vad är det för fel på det här?
Ja...bra.
-Marie? Vad är det som händer? -Jag vet inte. Jag blev yr.
Säger du att infektionen har nått Hazmat?
Jag är inte säker. Hon kan ha blivit utsatt tidigare.
Men det betyder att det har spridit sig fortare än vi anat.
Jag har ledig personal som tar blodprov runt stan för att se vart vi står.
-Kommer det från fastlandet? -Växt och jordproven-
-som vi fick var negativa. Men det verkar komma därifrån.
-Databasen då? -Jag letar fortfarande.
Det är en sak till: Då vi inte vet vad det är eller hur det sprider sig-
-eller om vår avgränsning har nån effekt.
Jag rekommenderar att vi stänger av all trafik genom porten, omedelbart.
Tack, doktorn.
Hur mår du?
Jag...jag vet inte.
De kom med middag. Det är en Salisbury- stek - den är faktiskt ganska god.
Förresten, jag frågade doktor Keller om din vän doktor Baxter.
Hon säger att han sover men att hans feber är nere.
-Vem då? -Doktor Baxter. Han heter så, va?
Killen i ditt team?
Katie?
Vart är jag?
Vad menar du? Du är på sjukavdelningen. Jag tog hit dig, kommer du ihåg?
Vem är du?
NUTID
-Stanna där. -Jag vill inte ställa till med problem.
Ta honom till de andra. För bort honom, kom igen.
Nå, hur är det?
Testen kom tillbaka. Sex olika människor från olika områden, alla positiva.
-Det låter inte lovande. -Hela basen kan vara utsatt.
-Vi gör mer tester, det ser inte bra ut. -Jag mår i alla fall bra.
Jag med, det är det som är problemet.
Om det är ett dröjesmål innan symptomen visar sig kan det ha spridit sig överallt.
-Porten hålls stängd. -Överste Carter, det här är Keller.
Jag skickar bilder på Katie Brown och tre patienter till som börjar få amnesi.
Alla verkar vara angripna på loben.
Det ser ut som att bakterien får de här cellerna att producera ett hormon som-
-hindrar hjärnans förmåga att komma ihåg saker.
Hur illa är det?
Det är olika, men i alla fall verkar det som att det är progressivt-
-det betyder att ju längre det går utan behandling, ju värre blir det.
Snart kan de inte komma ihåg sina man.
Du sa att första symptomen var huvudvärk och yrsel.
Hur lång tid efter det började de att få minnesförlust?
-Det är olika, men ungefär sex timmar. -Du då? Har du några symptom?
Ja. Huvudvärken började för en halvtimma sen.
Fortsätt leta i databasen. Jag tror att det att vår bästa chans.
Har vi rätt om siffrorna så kommer jag att få en massa nya patienter.
Det är ganska fullt redan.
Vi kan göra en tillfällig avdelning.
Det är en bra idé. Då kan vi behandla alla på samma ställe.
Gör det.
-Mår du bra? -Ja... Vart är jag?
Vi hoppade på att du kunde berätta det för oss.
-Vilka är ni? -Vi vet inte.
-Ingen av oss kommer ihåg nåt. -Vad händer där ute? Vad såg du?
Ingenting. Bara tomma hallar.
-Hur kom jag hit? -Soldaterna förde hit dig.
-Varför då? -De för hit alla.
De säger att det är för vårat eget bästa.
-Ödsla inte tid. Den öppnar inte. -Varför gör de det här mot oss?
Varför kan ingen minnas?
Min... Datorn. Vart är min dator?
Den var inte med dig när de förde hit dig.
Jag måste hitta nån, en kvinna.
Teyla! Vet ni vem det är?
Känner nån Teyla här?
Någon?
Jag trodde staden hade nån sort av automatisk nedstängning vid sånt här.
-Det har den. -Jaså? Vad hände?
Det frågar du mig?
Har du huvudvärk?
Ja. Det är väl bara en tidsfråga.
-John? -Jag mår bra.
Hur mår du?
-Jag mår bra. -Några symptom?
Inte jag heller.
-Vad är det? -Hur vet de att vi är infekterade?
Mitt blod testades aldrig.
-Inte mitt heller. Vi utsattes nog. -Vi behöver inte ha det för det.
Det kanske inte påverkar alla på samma sätt. Jag mår bra i alla fall.
Det gör jag med. Du kanske borde göra doktor Keller medveten om det här.
Ja... Okej.
Ursäkta mig.
Dr. Keller.
-Jag måste prata med dig. -Jag är lite upptagen.
Jag är inte sjuk.
Om du har tur som inte blivit utsatt, gjorde du ett misstag att komma hit.
Jag har inte det. Folk jag jobbat med hela dagen har varit sjuka-
-men jag känner ingenting. Inte Teyla heller.
-Tror du att du kan vara immun? -Det är du som är doktorn.
-Jag behöver ett blodprov från dig. -Ta så mycket du behöver.
-Vad gör du? -Jag måste komma ihåg på nåt sätt.
Jag känner redan att vissa saker glider iväg.
-Vad gör du nu då? -Tar mig härifrån.
Jag måste fly så fort som möjligt. Vet nån hur jag kan göra det?
-Du kan inte bara ge dig av. -Varför inte?
-Soldaterna då? -Vi får bara ta hand om dem.
Vi kan ju inte bara springa omkring. Vi vet inte vad som finns där ute.
Nåt orsakade det här... och vi ska inte ta reda på det härifrån.
Nånstans där ute, finns det en kvinna...
-...en kvinna som heter... -Teyla.
-Jag tror att hon vet nåt. -Vadå?
-Vi måste ut och ta reda på det. -Jag tror att vi ska lyssna på honom.
-Varför då? -Det låter vettigt.
Varför har inte soldaterna sagt vad som hänt? Varför har det inte kommit hjälp?
De kanske inte vet mer än vad vi gör.
Vi behöver en plan.
-Släppte de dig? -Alla prov kom tillbaka som positiva.
Det var ingen större mening att ha sjukavdelningen i karantän längre.
-Har du några symptom? -Huvudvärk.
-Du förlorar minnet först, jag lovar. -Rodney!
Okej, vi har mat, vatten och filtar.
-Vi har inte sängar till alla. -Vi måste tänka på-
-att beordra de icke-väsentliga personalen rapportera till köket.
De kommer sluta upp där ändå, men vi slipper folk i hallarna utan minne.
Jag är orolig för det. Jag skickar Lorne och hennes team så att order följs.
De här är från doktor Neaves. Det är stimulerande medel.
Det kan sakta ner minnesförlusten. Vi kan tjäna några timmar på det.
-Vet vi vad det är, jag är allergisk... -Ta dem bara.
Ge de här till Lorne och hans män. En sak till:
Jag har beordrat doktor Zelenka att flytta på portens kontroll-kristall.
Vi kan inte riskera att sprida den här sjukdomen ut i galaxen eller jorden.
Vad händer om vi alla förlorar minnet?
Doktor Keller kommer att komma på nåt innan det händer.
Jag trodde vi flyttade till köket?
Han är vårt mest avancerade fall. Vad kan jag göra för dig?
-Jag undrar om du har hittat nåt. -Vad menar du?
Jag visar ju inga symptom.
Det är möjligt att du har nån form av naturlig immunitet.
-Vänta här. Jag ska ta ett blodprov. -Du har redan gjort det.
Det händer mig, eller hur?
Doktorn, han får kramper.
Okej, ge honom...meda... medazelam, fyra milligram.
Vi förlorar honom. Jag behöver en akutvagn.
Ladda till 200... Undan.
Ladda till 300...
Undan.
Stanna!
Den här vägen!
-Okej, jag tror att det är lugnt. -Tack gode Gud.
Mina lungor höll på att lägga av! Nu då?
-Jag vet inte. Hur hittar vi henne? -Vem?
-Teyla! Den vi riskerade livet för. -Ja, just det. Jag vet inte.
Vi får leta i rum efter rum. Jag menar...
...hur stort kan det här vara?
-Vart för ni oss? -Jag sa ju åt er: Köket.
-Jag vill inte gå dit! -Slappna av. Jag vet att du är rädd.
Men ni måste lita på mig. Det är för erat eget bästa.
Så mycket för att komma tyst.
-Det är den här vägen. -Just det...
Titta inte på mig så. Det är lätt att tappa bort sig här.
Lorne fångar upp mera eftersläntrare. Vi börjar få lite motstånd.
De börjar förlora minnet. De förstår nog inte varför det är soldater efter dem.
Därför sa jag åt dem att gå till vapen- förrådet och hämta bedövningspistolerna.
-Jag gillar nog inte den idén riktigt. -De kanske inte har nåt val.
Ja, du har nog rätt. Snart kommer det att vara panik och förvirring där ute.
-Okej, fortsätt. -Vad?
Följ med mig.
Du kanske vill ta det lugnt med det här.
Vi måste försena det här. Går vi alla, kan vi inte komma tillbaka.
Ja, jag vet. Det var det jag ville prata med dig om. Jag har en idé.
-Har vi varit här förut? Är du säker? -Nej.
Jag har en idé.
-Vad gör du? -Är vi tillbaka, har vi inte varit här.
Förutsatt, att vi kommer ihåg att det var vi som satte den där.
Jag vet att ni är där. Släpp era vapen och kom ut sakta.
Liten kille med glasögon.
-Vad gör du? -Jag vet vem det är. -Skjut inte.
-Jag är obeväpnad. -Vem är du?
-Vi tillfångatogs och rymde. -Verkligen?
-Lyssna...vad är det där? -Jag hittade den.
Jag får se. Jag vet inte, men nåt säger mig att det är viktigt.
-Varför då? -Jag vet inte.
DET HÄR ÄR TEYLA. HITTA HENNE
-Hur visste du det där? -Det är hon! Teyla!
-Känner du henne? -Inte precis.
Vi letar efter henne. Vi tror att hon kan hjälpa oss.
De står: "Hitta henne". Hur ska vi göra det?
Det var det här jag ville visa er.
-Är det här bakterien som orsakar allt? -Inte exakt, men den är likartad.
-Och du hittade det i databasen? -Jag slutade att leta där.
Jag visste att det fanns ett skäl till att Teyla och Ronon är de enda negativa.
Vi har inte mycket information, så jag letade igenom Becketts register.
Det här är ett blodprov taget från en 10-årig pojk.
Han led av nåt som kallas...
-Jag skrev ner det... -Kirsan-feber?
Det är en vanlig barndoms- sjukdom genom galaxen.
-Jag hade det när jag var åtta. -Jag hade det när jag var tio.
Det här kan inte vara samma sjukdom. Kirsan-febern påverkar inte vuxna-
-det orsakar inte heller minnesförlust. -Det kan vara sant, men...
Strukturen på bakterien är för likartad för att ignorera.
-De måste vara släkt på nåt sätt. -Vänta lite.
De kanske är samma. Det förklarar varför sensorerna inte såg det som ett hot.
Hur är det möjligt?
Planeten hade ingen port innan vi kom.
Kanske när de uråldriga utforskade det här stället-
-så tog de med sig den här... Kirsan-febern med sig.
Och blev fångad här. Och muterade sig till de symptom vi ser idag.
Det förklarar varför ni inte är påverkade. Era antikroppar hjälper er.
-Om de har antikroppar, då... -Det skulle ta månader för ett botemedel.
Saven av enchuri-växten. Mitt folk har använt det i generationer mot sjukdomen.
Det är effektivt och det behövs inte mycket.
-Då hämtar vi lite. -Vänta lite.
Du stängde av porten, kommer du ihåg?
Du beordrade doktor Zelenka att ta kontroll-kristallen.
Vart gjorde han av den?
Zelenka, det här är Sheppard. Kom in.
Kolla rummen där och där. Jag vill ha sektionen tom om tio minuter.
Lorne, kom in. Har du sett Zelenka?
-Det har jag faktiskt. -Tog du honom till köket?
Jag är ledsen, sir, men han smet. Han måste ha hört oss.
Han slog ner en med en järnstång och försvann innan jag fick tag på honom-
-jag vet inte vart han är nu.
Zelenka, svara?
-...Zelenka, kom in. -Radek!
-Vi behöver din hjälp. -Det här är meningslöst.
Han kanske inte kommer ihåg vad han gjorde med kontroll-kristallen.
-Vi är körda. -Det måste finnas ett sätt.
-Skytteln då? De har D.H.D:s. -Vi måste ha kontroll-kristallen.
-Vi ska ingenstans. -Jag missar nåt.
-Jag kan inte koncentrera mig. -Fastlandet då?
Ronon har rätt. Enchuri-växten är riklig i många världar. Här med kanske.
Förutsatt att vi kan hitta det, hur ska vi dela ut det?
Jag kommer på nåt.
-Vet du vad du ska leta efter? -Det växer som gräs på Sateda.
Där.
Du kan flyga den här saken. Det är i ditt blod.
Bokstavligen talat.
Vänta lite. Vad gör jag?
Snabbaste sättet att sprida botemedlet är genom ventilationsystemet.
Du försöker att åsidosätta protokollet-
-för temperatur, täthet och lufttryck.
Det är lätt. Det är bara att ansluta sig till registret...
-Kom igen! -Det här ska jag klara i sömnen.
-Herregud. Det händer mig också, va? -Du måste vara lugn.
Mitt minne var dåligt från början. Folks namn, födelsedagar...
Jag glömde mors dag, fem år i rad.
Vad är ration av en cirkels omkrets av dess diameter?
Pi. Det är tre punkt fyra punkt fem punkt...
Du är en vetenskapsman, Rodney.
Det är det du bryr dig om, det är det du kommer att vara längst.
Vänta lite. Gör inte det mig till en dålig person?
Det gör dig till en person som ska rädda alla våra liv.
Okej.
Vad är det här för ställe?
Jag vet inte. Det ser ut som att de hade bråttom härifrån.
-Hon är inte här... -Här nere! Den här vägen!
Tyst. Gå! Gå!
Okej, sprid ut er. De måste vara här någonstans.
Sir!
-Jag hittade dem. -Bra. Vi rör oss. Kom igen.
Kan vi gå ut härifrån, snälla?
-Vad är det? -Jag har en idé. Kom igen.
Kom igen.
Vänta lite. Vad är det här för ställe?
-Fastlandet. -Vad gör vi här?
Jag har redan sagt det. Vi måste hämta den där växten.
Nåt verkar skumt.
Blir aldrig gammal...
Jag är ledsen, kompis. Men du skulle bara sakta ner mig.
-Hur går det, Rodney? -Jag är snart klar...
-Vad var det? -Jag ska se efter. Fortsätt jobba.
-Stå still! -Major Lorne.
-Det är jag, Teyla. -Du borde inte vara här ute.
-Alla ska till köket. -Men doktor McKay och jag...
Lägg dina händer på huvudet, sakta...
Teyla...
Herregud.
Okej, upp med henne.
Kom igen!
Jag förstår att du har panik nu, men det finns inte tid för det. Fokusera.
Du undrar säkert...vem som band fast dig vid bänken.
-Du är vaken. -Du måste släppa mig, Major Lorne.
Du går ingenstans innan jag får svar.
-Vad gjorde du med mitt folk? -Tror du att jag ligger bakom?
-Är det en drog eller biokemiskt vapen? -De är sjuka.
Du med. Hela basen är infekterad med sjukdomen.
-Alla förutom du. -Ja.
-Jag är immun mot effekterna. -Är det en tillfällighet?
-Hur många såna har du tagit? -Lämna det till mig, okej?
Det är pillrena. De gör att du agerar så här.
-De gör dig förvirrad. Gör dig ostabil. -Gör mig ostabil?
Det var inte jag som släppte lös en sjukdom på mitt folk. Sluta uppehålla.
Jag vill veta vad du gjorde i hallen...
-Rodney! -Ja, det är trevligt att se dig.
Överste Carter, doktor Zelenka, ni också. Hur hittade ni mig?
Vi hade problem att hitta dig själva, så vi följde honom.
-Gjorde du klart ditt arbete? -Vad menar du?
Kan ni desarmera skyddsfältet?
Jag vet inte.
Snabbt.
Stå still.
Släpp den.
Gå undan.
Nu...berätta för mig.
Vem fan är du?
Jag vet att du inte kommer ihåg allt. Du vet inte vad som försiggår.
Du är förvirrad, kanske lite rädd också. Jag skulle vara det.
Men du måste lita på mig.
Vi är vänner. Saker vi gått igenom. Jag bryr mig inte vad nån säger-
-ingen sjukdom kan ta bort det. Inte fullständigt.
Du vet att jag talar sanning.
-Ge mig pistolen nu. -Bra försök.
Det var väl du som band fast mig.
Skjut mig då. Så blir du ensam i skogen utan att veta vem du är-
-eller vad du ska göra härnäst. Hur ska jag kunna göra det värre?
Du har en bra poäng där.
-Här. Sitt. -Vill inte du göra det istället?
Jag vet inte hur. Ja. Du har skapat programmet.
-Du sa att du nästan var klar. -Då borde det vara lätt.
Lyssna på mig, Rodney. Du måste göra det här. Det är vår enda chans.
Kunskapen är inom dig. Du måste bara hitta den.
PROGRAM SLUTFÖRT
-Han gjorde det. -Jag klarade det visst.
Nu får vi hoppas att överste Sheppard och Ronon-
-gör klart sin del av uppdraget.
Vem?
-Vad är det? -Ett skepp närmar sig taket.
-Har de identifierat sig själva? -Nej, sir. Det kan vara hjälp.
Det kan också vara en attack. Kontakta de andra, be dem möta mig vid skyttlarna.
Och hitta Major Lorne.
Snyggt flugit. Kom igen, hjälp mig med sakerna.
-Vi måste ta det här till Teyla. -Vem?
-Händerna i luften, nu. -Lyssna, löjtnant.
-Vi måste leverera medicinen. -Händerna i luften sa jag.
-Vi tar dem till bryggan. -Du gör ett misstag.
Sjuka människor behöver det.
-Vet du vad du gör? -Vad fan händer här?
-De försökte infiltrera basen. -Du måste lyssna på mig, Lorne.
-Alla dör om du inte gör det. -Och vem är du?
Titta i din ficka. Titta i din västficka.
Du tog en bild av honom ifall det skulle bli så här. Jag var där.
Han berättar sanningen.
-Det här är våran befälhavare. -Det stämmer.
Jag är er befälhavare, så ni ska göra vad jag säger.
Ja, sir. Vad är era order?
-Gör som han säger. -Pistol.
Följ mig.
Överste, du är vaken.
-Vad hände? -Teyla la växten i ventilationen.
-Det gjorde dig medvetslös ett tag. -Hur länge har jag sovit?
-En dag ungefär. -En dag!?
Vissa tar det värre än andra.
Hur mår du, John? Hur är det med ditt minne?
Ganska bra, tror jag. Jag menar...
...saker är lite suddiga. Om jag glömmer din födelsedag nästa år...
Jag förlåter dig.
Men när du mår bra nog vill major Lorne prata med dig.
-Han känner sig dum. -Det var inte hans fel.
-Jag är bara glad att han hade fotot. -Det var bra tänkt.
Ja. Om botemedlet hade fått vänta så hade många fler dött.
Vad menar du?
Vart är McKay?
-Du borde sova lite. -Det är okej. Jag mår bra.
-Du kan få reda på när hon vaknar. -Jag stannar.
Okej.
Hon ger inte upp, du vet. Hon är en kämpe.
Katie?
Doktorn! Hon rör sina fingrar.
Katie? Katie!
Hej.
-Vart är jag? -På sjukavdelningen. Du är säker.
Kommer du ihåg nåt?
Rodney?
-Det är skönt att se dig. -Ja, det är skönt att se dig också.
Svensk text: SweSub Group SSG © incubator